ONE SPRING NIGHT
Igen?
Apád megtudta. Fuss, amerre látsz!
Majd visszahívlak.
- 27. RÉSZ -
Előbb kiteszem otthon Eun Woo-t...
Nem, inkább kiszállok itt.
Tényleg el fogsz futni?
Az első a túlélés.
Maradj a nyomomban, és mindenképpen gyere utánam.
Istenem!
Mennem is kell. Majd telefonálok.
Hm?
Hé...
Jaj!
Hé, hé!
Mit csinálsz itt?
- Hé. - Milyen fotókról van szó?
Honnan tudnám?
Névtelenül dobták be.
- Hol van apa? - Csak menj el!
Menj, ha nem akarod, hogy leszedje a fejed.
Már felkészítettem magam.
Hé, hé! Ehh, mit csináljak?
Magyarázd ezt meg!
Magyarázd meg, mi van ezeken a fotókon!
Az, amit lát.
Van egy gyermeke.
- Mi a fészkes fenét... - Feleségül fogok menni hozzá.
Jeong In, ez most nem a megfelelő pillanat és hely...
Erre sosincs megfelelő pillanat.
Te nem vagy eszednél, igaz?
Nem a beleegyezésünket kéred, hanem csak közlöd velünk?
Hol van itt az illendőség?
- A szüleid vagyunk... - Ha azt kérném,
talán beleegyeznél?
Te teljesen megőrültél!
Jeong In, te most túlságosan egyoldalúan közelíted meg.
Időt kell adnod nekünk, hogy elgondolkodjunk ezen.
Hallani sem akarnátok róla.
Minek gondolkodni rajta, amikor már döntöttetek?
Örülök, hogy ezt mondod.
Az, hogy tudod, nem egyeznénk bele,
elárulja, hogy te is tudatában vagy, mennyire abszurd ez az egész.
Igazad van. Abszurd.
Én sem hittem, hogy ilyesmi történik majd.
Néha, azon kapom magam, hogy elámulok.
Elgondolkodom, "Hogy történt ez egyáltalán?"
Csakhogy...
Egyetlen egyszer sem
bántam meg.
Ezért kértem meg én, hogy házasodjunk össze.
- Hozd haza. - Nem akarom.
Miért nem? Hisz azt mondtad, hozzá akarsz menni.
Tudom, hogy meg akarod őt szégyeníteni és el akarod űzni.
Úgyhogy vezesd csak le rajtam.
Örömmel elfogadom a verést,
de nem hozom őt ide.
- Halló? -Jae In vagyok.
Anyukám nem veszi fel, úgyhogy én sem tudok semmit.
Egyelőre odamegyek.
Én itt vagyok a lépcsőházban.
Nehogy azt mondja, hogy be fog menni!
Eszébe ne jusson! Apám megöli.
Nem kell,
hogy Gi Seok-kal randevúzz.
Rendben.
Lemondok a nyugdíj utáni munkáról az alapítványnál.
Mi az?
Én is lemondok arról, amit szeretnék.
Sajnálom,
de én őróla nem mondok le.
Jeong In.
Túlságosan csak magadra gondolsz. Ne makacskodj már.
És, időt kellene szánnod rá, hogy elgondolkodj rajta.
Min gondolkodjon?
Ez egyszerűen lehetetlen.
Lehetetlenség, hogy ez megtörténjen.
Te is, drágám! Elmondhatjuk neki a véleményünket,
de a választás az övé.
Minek vannak a szülők?
Nem arra vagyunk, hogy csak a háttérből szemlélődjünk.
De nem is arra, hogy parancsolgassunk.
Elég!
Én is tudom, hogy fájdalmat okozok.
Igazán sajnálom.
Nem akarlak megbántani benneteket,
és igazán nagyon sajnálom.
De én...
nem tudok uralkodni az érzéseimen.
Ez azért van, mert csökönyösen viselkedsz ugyan, de belül túlságosan gyenge vagy.
Véget tudsz vetni ennek,
de hezitálsz, mert aggódsz mások miatt.
Mi olyan nehéz ebben?
- Nyelj csak egy nagyot, és... - Ne!
Jó ideje babrálod a telefonod,
hívást vársz?
Nem.
Gyorsabban is iszol a szokásosnál.
Történt valami, igaz?
Maga az, akinek hírei vannak!
Meséljen, milyen érzés apának lenni?
Teljesen másra tereled a szót.
Nos, gondolom, még nincs veszve minden.
Azonban,
a nyomasztó érzés ellenére, egyben bíztatónak is érzem.
Mintha most már semmi sem zökkenthetne ki,
és bármivel szembe tudnék nézni.
Ezt jelentik a gyermekek a szülők számára?
Ha meg akarod tudni, rajta, házasodj meg!
Ne csak beszélj róla, hanem cselekedj!
Maga is csak mondogatja, hogy segíteni fog nekem.
Vicceltem.
Mondja meg őszintén, hogy volt az, amikor maga megnősült?
Hogyhogy őszintén?
- Magunk közt vagyunk, mondja el! - Mit?
Nem mintha maguk őrülten szerelmesek lettek volna, igaz?
Kettőnk közt marad, szóval mondja el.
Maga is tudja, hogy Jeong In
milyen kimért volt az utóbbi időben.
Szeretném hyungnim, ha észre térítene.
Mennyire kell erősnek lennem, hogy eljussak a házasságig?
Lehet, hogy el kellene szöknöm vele valahová!?
Miért ne?
Ez azért erősnek hangzik, igaz?
- Telefonált a nővérem? - Nem.
A francba.
- Majd hívom, ha megtudtam valamit. - Várjon.
Mindegy, hogy mi az,
itt fogok várni, úgyhogy kérem, hívjon fel!
Írja be a kódot.
Az ajtó nyílik.
Így vagy a telefon törik el, vagy a kezed,
de egyik mindenképpen.
- Jeong In. - Unni!?
Nem mehetsz el csak így!
Miről van itt még mit beszélni?
Apádnak minden oka megvan, hogy csalódott legyen.
Én is tudom. Mondtam én, dicsérjen meg?
- De apa... - Mi van velem?
Tudod te, mennyire türtőztetem a haragomat?
Miféle megalázó helyzet ez?
Hogy fogok holnap Kwon elnök szemébe nézni?
Ő küldte a fotókat?
Hát nem nyilvánvaló?
Mit mondtam korábban?
Hogy a fenébe viselkedtél te mostanáig?
Még Kwon elnök is rájött!
Most már esélyed sem lesz újra összejönni Gi Seok-kal. Tisztában vagy vele?
Nagyon helyes.
- Mi, te kis...? - Drágám, kérlek!
Yoo Ji Ho odalent van.
Apa, beszéljük ezt át.
- Apa, csak szóval! Szavakkal! - El az utamból!
Jeong In!
- Apa! - Jeong In!
Semmi értelme.
Ezen a világon csak a pénz számít.
Abban van minden hatalom. Ez van, és kész.
A francba!
Mit nem lehet pénzen megvenni?
Pénzen még szerelmet és törődést is vehetsz.
Mégis, ez olyan szomorú!
Hadd legyek hát őszinte.
Én...
mit gondolsz, miért akartam kibővíteni a klinikát?
A betegeim kedvéért? Ugyan, badarság!
Azt akartam, hogy a feleségem
dicsekedhessen a férjével.
Kérkedni akarok? Nem.
Az igazat megvallva,
ez szerelem.
Az iránta érzett szerelmem az oka.
Akkor véghez kellett volna vinnie.
Miért vetette el a tervet?
Te marha.
Te voltál, aki megtagadta tőlem a hitelt.
Majd ha apám rám hagyja az irodaházát,
kap tőlem egy helyet bérleti díj nélkül.
Várjunk, az kivételezés lenne?
Rendben, akkor legyen 1 millió Won.
Viszont, előbb egy családdá kell válnunk.
- Vicces fiú vagy. - Nem viccelek!
Kérem, szóljon a feleségének,
hogy győzze meg nekem Jeong In-t.
Ha összeházasodunk,
teszek róla, hogy ön is jól járjon.
Még egyszer kérem.
Nem viccelek.
Ezúttal őszintébbnek tűnsz.
~ Ha az eső nem hullik többé, ~
~ S a virág kihajítva hever a földön, ~
~ Ha a csillagok nem ragyognak többé, ~
~ És a szél elhal... ~
~ Te meg én... ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
~ Ha az írók elvesztik szavaikat, ~
~ És a kék lehullik az égről, ~
~ Mikor az álmodozók elvesztik merszüket, ~
~ És a tengerek kiszáradnak... ~
~ Te meg én... ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
Azóta, hogy veled találkoztam, tudod, miért vagyok a leghálásabb?
Mert magam helyett...
van valaki, akire gondolhatok, és előbbre helyezhetem.
Valamint...
a bátorságért.
Te mindig bátor voltál.
Én is azt hittem,
de csupán tettettem, hogy bátor vagyok.
Ugyanakkor,
miattam megpróbáltatásban is van részed.
Te magad mondtad,
ne keressünk kifogásokat,
mondván, hogy a másik érdekében hagyjuk el őt.
Úgy tűnik, megint a saját csapdámba estem.
Tetszik, hogy bátor vagy és merész,
de támaszkodj rám, úgy ahogyan most. Szó szerint, és érzelmileg is.
Szeretnék olyasvalaki lenni, aki ott van, ha szükséged van rá.
Akkor továbbra is rád támaszkodom. Nehogy visszavond!
Biztosan fájt, amit ma otthon hallottál.
Úgy tűnik, én okoztam ezt neked.
Ne aggasszon túlságosan.
Bármit mondanak mások,
nekünk már közös a sorsunk,
ezért nem helyes megbántódni miattuk.
Igazad van.
Nem helyes.
Ugye, hogy nem?
Hadd öleljelek meg.
Most inkább engedd, hogy én öleljelek.
A kisebb adag Jeong In-é.
Ne hagyd az ajtaján kívül,
és töltsd fel a hűtőjét.
Nem is vagy mérges miatta?
Miért akarsz kaját pakolni neki?
Mit mondott apa?
Mit mondott volna!?
Szeretik egymást, hát hadd szeressék.
Soha ne nevelj gyereket.
Tudod, miért mondta nagy unni, hogy találkozz Yoo Ji Ho-ssivel?
Persze, hogy ne tudnám.
Azért mondta, mert rendes ember.
Nagy unni hamarosan egyedülálló anya lesz.
Te talán el tudnád fogadni,
hogy emiatt ujjal mutogassanak rá?
Egyszerűen nem tudok már semmit.
Már kiválogattam a lejártakat.
Csak átnézem a termékeket, amikre nincs kereslet.
Mit csináltál hétvégén?
Nem sokat.
Kit akarsz te bolonddá tenni?
Mi az?
Miről van szó?
Minden hétvégén ki szoktad mosni a köpenyed,
de most itt hagytad.
Elfelejtettem hazavinni.
Mi ez a vallatás?
Ez a válasz elárulja, hogy történt valami.
Nem történt semmi, csak Jeong In-ssivel voltam.
Hé!
- Odébb állna? - Annak ára van!
Miféle ára?
Megmondalak anyukádnak.
Maga elképesztő!
Igen, anyuka!?
Gyógyszerésznő, volna ideje beszélgetni?
Igen, természetesen. Mondja csak.
Kérem, ne mondja el Ji Ho-nak, hogy felhívtam.
Nos, most éppen egyedül vagyok.
Értem.
Csak volna valami, amit szerettem volna négyszemközt megkérdezni öntől.
Nem tudom elhinni, hogy tényleg tesznek ilyet emberek.
Én ugyanúgy el vagyok képedve.
Így működnek a gazdagok és a hírességek?
Mindenesetre, mihez fogsz kezdeni?
Nem fogsz Kwon Gi Seok-ra támadni?
Ő tehette?
Hát nem nyilvánvaló? Még mindig vissza akar kapni.
Ő túlságosan büszke ahhoz,
hogy magánnyomozót béreljen.
Ha olyan büszke, miért nem száll le rólad?
Valószínűleg, éppen a büszkesége miatt képtelen elengedni.
Akkor... "Ha elküldöm neki ezt, a családja fel fog háborodni,"
"Lee Jeong In pedig vissza fog jönni hozzám."
Ez a forgatókönyve.
De akkor én rájövök,
hogy ő volt, aki a képeket küldte.
Igazad van. Ettől még jobban megutálnád.
Tegyük fel, hogy nem Kwon Gi Seok volt,
akkor, ki tenne ilyesmit?
Gi Seok oppa apja.
Ugyan már!
Még apám is azt feltételezte.
- Igen. - Mit akartál?
Semmit.
Azt gondoltam, vacsorázhatnánk együtt.
Hol találkozzunk?
Miért nem mondasz semmit?
Azt mondtad, bármikor kérhetem.
Rendben. Találkozzunk.
- Hol? - Apukád házában.
Beszélnem kell apukáddal. Legjobb, ha te is ott vagy.
Gyere oda.
Ráérne egy kicsit?
Enni? Rendelhetek valami drágát?
Szeretnék beszélni önnel.
Beszéljünk, ha Ye Seul elmegy.
- Nem megy még haza? - De kellene.
Ye Seul. Ideje indulnod. Meg kell dorgálnom a gyógyszerészt.
Talán, én is elkövettem valami hibát?
Ki tudok találni valamit,
ha inkább maradnál.
Én indulok is!
- Viszlát holnap. - Igen!
- Muszáj volt ráhozni a frászt? - Te ennél is rosszabb vagy.
Megint nyugtalanítasz.
Jeong In-ssi megkért, hogy házasodjunk össze.
Várj! Ő kért meg téged?
Ahh, az öledbe hullott a szerencse, igaz-e?
Tudom.
De nem tudom, most mihez kezdjek.
Hogy érted? A házasság ügyében?
A szüleinkkel.
Ő mit mondott? Hogy a beleegyezésük nélkül is tegyétek meg?
Ugyan már!
Lehet, hogy tiszteletlenség, de nem tiltja semmilyen szabály.
Tudom, hogy mi folyik.
Ha megpróbálod keresztülvinni, azt fogják gondolni, tényleg arcátlan vagy,
és azt nem engedi a büszkeséged.
Viszont, ha kivárod, hogy a szülők mindkét félről beleegyezzenek,
félsz, hogy Lee Jeong In hagy el.
Jól összefoglaltam, igaz?
Szeretnék találkozni a szüleivel, de aggódom Jeong In-ssiért.
A legrosszabb esetben?
Lehet, hogy áthidalhatatlan szakadékot teremtek közöttük.
Ahelyett, hogy visszafognánk magunkat valaki védelmében,
ha kimutatjuk, mi mindent megtennénk érte,
nem azt bánnánk meg kevésbé?
Tényleg nem tart sokáig.
Rendben, értem.
Viszont nem értesz egyet!?
De ez legyen az utolsó.
Hogy érted?
Itt rólunk van szó.
Mostantól együtt csináljuk.
Rendben. Akkor, csak most az egyszer.
Tudtam, hogy túlságosan vakmerő nővel van dolgom.
Úgy tűnik, már kezded megbánni.
Mi lesz velem, ha hamarosan lapátra tesznek?
Eszedbe ne jusson elfutni!
Miért futnék el?
Azt mondtad, támaszkodjam rád.
Rád fogok tapadni, mint egy pióca.
Kérlek, tedd azt!
Nem vagyok annyira kikészülve, mint gondolod.
Ennél többet is elviselek.
Én is.
Akkor mi lenne, ha fogadnánk?
Meglátjuk, ki az erősebb.
Valószínűleg én nyerek.
Fortyog a vérem!
Áll az alku. A vesztes teljesíti a győztes kívánságát.
Megmondhatom elsőnek, hogy én mit kérek?
Máris győztesnek hiszed magad.
Mi lenne az?
Életünk végéig...
emlékezzük egymásra.
~ Mind azt szeretnénk, ha a másik annak látna minket, ~
~ amik reméljük, vagyunk. ~
~ Sosem tudjuk, miként hoz össze minket a sors... ~
Nem, ne jöjjön át.
Nem hinném, hogy ez jó ötlet.
~ Kövess engem, a szél hátára emelt fellegekbe. ~
~ Ó, azok a napok elmúltak, de mi emlékszünk. ~
~ Várj reám, s én ott leszek. ~
Úgy örülök, hogy most nem ott vagy a túloldalon. ~ Várj reám, s én ott leszek. ~
HAMAROSAN KEZDŐDIK A 28. RÉSZ
- 28. RÉSZ -
Ó! Jöjjön, üljenek le.
Szólj, hogy teát kérünk.
Nem szükséges. Csak pár perc lesz az egész.
Miről van szó, hogy még még Gi Seok előtt is titkolta?
Úgy tűnt, fogalma sincs.
Ülj le.
Ugye, tudja, mi ez?
Volt pár dolog, amire kíváncsi voltam.
És elküldte ezt a szüleimnek.
Vagy tévedek?
Igen, elküldtem.
Nagyon sajnálom.
Nem, inkább meg kellene köszönnöm.
Nem tudtam rávenni magam, hogy elmondjam a szüleimnek,
de ettől megkönnyebbültem.
Ezt értsem úgy, hogy ez az igazság!?
Ez az igazság.
Hé, azért jöttél ide, hogy ezt elmondd?
Nem.
- Szeretném megkapni az eredeti fájlokat. - Lee Jeong In!
Helytelen volt fényképeket készíttetnie, és kényelmetlen tudni, hogy önnél vannak.
Szeretném megkapni mindent.
Tessék, a névjegykártyám.
Tudom, hogy vesződség, de kérem, küldje a munkahelyemre.
Neked is meg kellene köszönnöd apádnak.
Remélted, hogy a szüleim hamarosan rájönnek.
Mindent megtudtak, ahogy akartad.
Én küldtem el a fotókat.
Nem akartam egyedül szenvedni.
Lennie kell egy győztesnek,
bármilyen kuszává válik is a dolog.
Gondolod,
hogy ettől majd visszatérek hozzád?
Yoo Ji Ho nem elég jó neked.
Miért jártál velem?
Hm?
Mert annyira szerettél?
Jártál volna velem akkor is, ha nincs meg a hátterem?
Nem igazán érdekelt.
Más nők is így vannak.
Mindenki jobban szereti a gazdagságot a szegénységnél.
És nem mondhatom, hogy ez nem szeretet.
Vétkeztem.
Az én vétkem.
Elárultalak, és összetörtem a szíved.
Mindent sajnálok.
Nem kérem, hogy bocsáss meg.
Még ha átkozol, és gyötörsz is egész hátralévő életemben...
Elviselem. Bármit.
Mi olyan nagyszerű Yoo Ji Ho-ban?
Miért teszed mindezt, csak hogy azzal a szarházival legyél?
Nekem nem kell egyéb,
csupán egyetlen válasz.
Csak gyere vissza hozzám.
Én már nem érném be veled.
Telhetetlenebbé váltam.
Lee Jeong In.
Biztos vagyok benne, hogy tudtad, de
nem volt okom elfogadni.
Sajnálom, hogy nem előbb adtam vissza.
Ha nem jelentett neked semmit, nem több, mint szemét. Igaz?
Megismétlem,
Yoo Ji Ho semmiképp sem fog megfelelni neked.
Mennem kell.
Sajnálom, hogy ilyen helyzetbe hoztam önt,
de részben ön is felelős érte.
Ami pedig Jeong In-t illeti...
Ő csupán túlságosan együttérző és lágyszívű.
Szánalomból teszi ezt.
Figyelmeztettem jó párszor,
de folyton úgy viselkedik, mint egy gyerek,
ezért tettem, gondolván, jobb, ha a szülei tudnak erről.
Sajnálom.
Apám...
Ne válj olyanná, mint én!
~ Ha az eső nem hullik többé, ~
~ S a virág kihajítva hever a földön, ~
~ Ha a csillagok nem ragyognak többé, ~
~ És a szél elhal... ~
~ Te meg én... ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
~ Ha a világ elfelejt újra forogni, ~
~ És ha a tél sosem válthat át tavaszba, ~
~ És a madarak elfelednek énekelni... ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
~ Ha elveszítem emlékeimet, és elfeledem a nevem. ~
~ Ha az út, mi hazavezetett, nem található többé, ~
~ Ha a tüzek kiégnek, ~
~ És mi nem maradhatunk melegen, ~
~ Ha a világ elfelejt újra forogni, ~
~ És ha a tél sosem válthat át tavaszba, S a madarak elfelednek énekelni... ~
Úgy örülök, hogy most ott vagy a túloldalon.
~ A hulló eső tán elmoshatja otthonunk, ~
~ De mi védve maradunk, ugyanúgy, mindig... ~
~ Nem akarunk majd semmit. ~
Most se gyere át.
~ Ha a világ újra elfelejt forogni... ~
Én megyek hozzád.
~ És ha a tél sosem válthat át tavaszba, ~
~ S nem fog jelenteni semmit... ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
~ Ha az óra nem méri többé az időt, és minden pénz elfogy, ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
~ Az eső nem hullik többé... ~
- Segítene megkeresni ezt a könyvet? - Persze, egy pillanat.
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
- Jó napot! - Jó napot, de régen láttam!
- Jeong In odabent van. - Nem érdekes.
Csak azért ugrottam be, mert a környéken jártam. Szép napot!
Önnek is. Viszlát!
Sunbaenim, láttam az előbb anyukádat.
Gondolom órája volt.
- Kintről nézegetett befelé. - Mit?
Nem tudom. De az arcát elnézve, kissé...
Hogy is mondjam...?
Mondjam úgy, hogy kissé szomorúnak tűnt?
Igen, egy kicsit.
Elment.
Be akartam jönni szólni, de azt mondta, nem szükséges.
Rendben. Köszönöm.
Nincs mit.
ANYA, SAJNÁLOM.
MÉGY EGYSZER, IGAZÁN SAJNÁLOM.
NAGYON SAJNÁLOM.
Tudom, hogy Jae In nálad lakik,
de elsőként távoltartási végzésért kellene folyamodnunk.
Ha kiadják, nem hívhat majd fel, és még üzenetet sem írhat.
Persze, vannak, akiket ez nem tart vissza, és megfenyegetik a kérvényezőt,
így nem állíthatom, hogy teljesen biztonságos, de...
Erre nem lesz szükség.
Elbánok Nam Si Hoon-nal egyedül is.
Ott van a törvény, hogy segítsen.
Maga mondta, hogy legfeljebb pár évre csukják le.
Bárhogyan is, de meg kell fizetnie azért, amit tett.
Azonnal belefogok.
Nem kell, unni.
Köszönöm a konzultációt.
Kitalálom, mit tegyek.
JAYURO JOGI IRODA
Most már ki vele!
Azt mondtad, kitalálod, mit tegyél.
Nehogy azt mondd, hogy megbocsátasz neki!
Persze, hogy nem!
Ahogy mondtad, nem elég jogi lépéseket tenni.
Ugye, nem akarsz valami őrültséget tenni?
Hadd tegyem meg helyetted én.
Te várandós vagy.
Ezért kell nekem magamnak megtennem. Mert anya vagyok.
Ne légy ilyen. Egész megijesztesz!
Ehh, a frászt hozta rám.
- Igen!? - Hol az a gyógyszertár?
Anya, mi ütött beléd hirtelen?
Ne szólj róla Jeong In-nek.
Anya, a kis nővérem kinyír engem ezért.
(Mi az?)
Végül megvan. Sejthető volt.
Ez a szerelem hatalma?
Oké! Mi lenne, ha ma feljönnétek hozzám iszogatni?
- Én természetesen benne vagyok. - Én nem tudok veletek menni.
Én a harmadikon fogom tölteni az időt.
Komolyan elköltözöm!
Gyere le egy percre.
Azért ugrottam be, hogy megbeszéljünk valamit.
Sietnem kell vissza, ugye tudod?
Mit akarsz, mihez kezdjen apád a nyugdíja után?
Az önbecsülésem a béka feneke alatt, mire nem lennék képes?
Ez nem tesz semmit.
Úgy jártam veled, hogy nem is ismertelek igazán?
Vagy én tettelek ilyenné?
Ráérsz később ostorozni magad.
Mit kellene választanod,
a saját és az én érdekemben, valamint a családjainkért?
Előbb ezen gondolkodj el.
Minek ezen gondolkodni?
Apád most már tudja, hogy egy másik férfiért hagytalak el.
Nem fog engem elfogadni többé.
Apám pedig túlságosan szégyellné magát, hogy az alapítványnak dolgozzon.
Ne gyere ilyen kifogásokkal.
Apád be fog lépni az alapítványhoz. Gondoskodom róla.
Biztos, hogy vissza akarsz kapni?
Én még azt is megtagadtam, hogy abba a suliba járjak, ahol apám tanított.
Ez a válaszom.
Vissza kell mennem dolgozni.
Vezess óvatosan.
- Tessék. - Szép napot!
- Köszönöm. Önnek is. - Szép napot!
WOORI PATIKA
Elment?
Látta odakint azt az asszonyt, ugye?
Többször is a szemembe nézett.
Talán a gyógyszerésznőt keresi?
Akkor felhívta volna.
Egyébként, kivel találkozik a gyógyszerésznő?
Egy jeges amerikanó-t kérek.
Azok, akik nem ismerik a helyzetet,
azt mondanák, máris túlságosan aggódom,
de az édesanyjaként nem tehetek róla.
Ön biztosan megérti.
Mindaz, amin keresztülmentek Eun Woo-val, segített Ji Ho-nak, hogy érettebbé váljon.
Tudom én, de...
Nem hallott esetleg valamit
Eun Woo édesanyjáról?
Nem...
De tényleg szükséges annyi év után nyomozni utána?
Mindkettejük számára az a legjobb, ha nem tudnak a hollétéről.
De mi lesz, ha egy nap felbukkan, és oktalanul követelőzni kezd?
Ji Ho végre összeszedte magát, és most van valakije.
- Csupán aggódom. - Ő nem olyan.
Hogy lehetett olyan szívtelen?
Nem tudom, hogyan fog ez hangzani, de valójában ez megnyugtató.
Amúgy sem érdemelte meg, hogy Eun Woo anyukája legyen.
Az, akivel Ji Ho most együtt van, egyáltalán nem olyan, mint ő volt. Bízhat benne.
Tessék a jeges amerikanó.
Úgy tűnik, Ji Ho is teljességgel megbízik benne.
De itt nem csak kettejükről van szó.
Az a probléma, vajon a lány családja mit fog gondolni Ji Ho-ról.
Ha Eun Woo gondot jelent,
el akarom mondani nekik, hogy fel tudom nevelni én.
Ji Ho az édesapja. Neki kell ellátnia a szülői feladatát.
És ha ők ketten végül összeházasodnak,
ez Jeong In-ssi felelősségévé is válik majd.
Ji Ho azt mondta nekem, megbízható lány.
Úgy hangzott, hogy jó családból is származik.
Mi lesz, ha lekezelően bánnak majd a fiammal?
Én...
aggódom ugyan Ji Ho miatt,
de Eun Woo... Szegény kicsikém, ő nem is tett semmi rosszat.
Még csak azt sem tudja, hogy néz ki az édesanyja.
Már a gondolattól is megszakad a szívem!
Ji Ho-t...
többé nem fogja gyötörni a szívfájdalom.
Bízzon ebben!
Nem mondhatom ki teljes bizonyossággal,
de azt hiszem, Jeong In-ssi éppolyan erős lelkileg, mint Ji Ho.
És ami a legfontosabb, ők ketten nagyon hasonlítanak.
Egyformán is viselkednek.
- Úgy gondolja? - Igen.
Gondolom, egymásnak vannak teremtve.
Bizony!
Elnézést...
Yoo Ji Ho-ssi...
Igen.
Talán...!?
Igen.
Jeong In édesanyja vagyok.
Rendben. Most indulok.
Rendben.
Az édesanyád volt az?
Igen, szeretné, ha átmennék.
Mi ez a sóhaj?
Pontosan tudom, mit fog mondani.
Jeong In-ssi valószínűleg már úton van.
Találkoztam ma édesanyáddal.
Mondtam neki, hogy ketten együtt át fogjátok ezt vészelni.
És?
Csak úgy általában aggódik.
Yu Mi felől érdeklődött.
Ebből is látszik, mennyire tetszik neki Jeong In-ssi. Szeretné, ha együtt maradnátok.
Amikor az ember nagyon boldog, és izgatott valami miatt,
ok nélkül idegeskedni kezd, tudod!?
Eltűnődik, "Mi lesz, ha a dolog rosszra fordul?"
Az anyák pedig mindig aggódnak valamin.
Másokról nem beszélhetek,
de próbáld megérteni, hogy ő miért aggódik.
Hat év telt el! Hat év!
Meddig tart ez még?
Mindig, amikor anyám ezt csinálja,
visszatér az összes fájdalom, amit annyira igyekeztem elfelejteni.
Tudom, hogy nem beszélek róla, de én is aggódom.
Néha egyenesen rettegek.
Félek, hogy egyszer csak felbukkan, és visszaköveteli Eun Woo-t.
Yu Mi férjhez ment.
Véletlenül hallottam nemrég egy találkozón.
Úgy tűnik, gyermeke is van.
Ji Ho.
Tudom, noona.
Sosem nehezteltem rá, ahogy most sem.
Végtére is,
ő adott életet Eun Woo-nak.
Ha utálnám, az olyan lenne, mintha Eun Woo-t bántanám, úgyhogy nem teszem.
Nem fogom.
Lenyűgözöl, Yoo Ji Ho.
Hadd töröljem meg az arcodat.
Kész. Menj be.
Ma nem ér rá. Azt mondta, holnap átjön.
Mondtad neki, hogy találkoztál a lány édesanyjával?
Nem akartam aggasztani, ezért erről nem beszéltem.
Közbejöhetett neki valami?
Az édesanyja már biztosan elmondta neki,
így, talán már Ji Ho is hallott valamit.
Akkor eljött volna, hogy megkérdezze, mi történt.
Ez igaz.
Túl keveset vettünk? Lehet, hogy többet kellett volna.
- Velünk tartasz, ugye? - Azt még meg kell látnom.
Ehh, annyire hiányzik neked?
- Hívd fel, és mondd neki, hogy siessen haza. - A szüleinél van.
A fiuknak randija van, úgyhogy biztosan elengedik majd.
Így, hogy beszélünk róla, még jobban hiányzik. Előre megyek.
Hé!
Mi az? Felrohan, hogy lássa az üres lakást?
Teljesen bele van bolondulva.
Jól van, jól van.
Jól vagyok, noona.
Persze, jól is kell legyél.
Hagyd abba, jó!?
Tudja,
a szívem darabokra szakad ha Eun Woo-ra gondolok.
Annyira fáj!
Tényleg beleőrülök!
Hé.
- Sokat ittál. Elnézést kérek! - Jó estét, Yeong Jae.
Hé, Yeong Jae.
Szia, Yoo Ji Ho. Irány haza.
Nem, várj! Várj egy kicsit, Yeong Jae.
- Mi az? Miért? - Várj.
- Menjünk haza. - Várj!
- Nekem el kell... - Mi a baj?
- El kell mennem Eun Woo-hoz. - Elmehetsz majd holnap.
- Gyere, menjünk! - Látnom kell Eun Woo-t.
- Jól van már. Menjünk. - Mi az?
Gyere szépen. Majd holnap láthatod.
A többit bízd csak rám. Hívj taxit.
Majd hívok egyet kintről.
És te, Jeong In? Te Ji Ho-ssi lakására mész?
Várj.
Még nem olvasta el az üzenetem.
Mi az, máris lapátra tettek?
Mi volt ez a hang?
- Nem Ji Ho-ssi volt? - Hm? Ő lehetett?
- Mindjárt jövök. - Hé, ő az?
Jeong In!
Történt valami Ji Ho-ssival?
Eléggé ittas.
Ji Ho-ssi.
Miért ittál olyan sokat?
Történt valami?
Jeong In-ssi...
Maga is...
el fog minket hagyni?
Park Hye Lim angol felirata alapján fordította Anyeze
ONE SPRING NIGHT
Minek kellett ezt felhoznod neki?
Miért mutattad, ha el akartad titkolni?
Becsavarodtál.
Mi van, ha még mindig eped érte?
Azt hiszem, nem láttam tovább az orromnál.
Yoo Ji Ho-t akarod hibáztatni, és elfutni?
Azt hittem, nem számít más, csak a szerelmünk.
Ostoba módon azt gondoltam, mindent meg kellene tudnom érteni...
Azaz... nem is gondolkodtam,
csak feltételeztem, hogy minden megoldódik.
Azt hiszem időre van szükségem, hogy magamba mélyedjek.
Valóban visszafogadnál?
Egyszer már elárultalak. Azt gondolod, folytatni tudnád velem?
Mi van, ha megint elárullak?
Legyél a barátod mellett. Kezdettől fogva nehéz volt neki.
Gondolja, hogy
újra össze tud majd jönni Jeong In-ssivel, ha én feladom?
Mondtam én, hogy összejövünk?
Ismersz. Az én célom, hogy téged legyőzzelek.